# data[].attributes.attachment_link.title
Народи Африки

# data[].attributes.attachment_link.description
Перевір, як ти знаєш народи Африки.

# data[].attributes.headline
Раси та народи

# data[].attributes.subject
Раси та народи

# data[].attributes.body
В даний час народи Африки складаються з корінного і прийшлого населення. Основну частину жителів материка становить корінне населення, що відноситься до представників двох великих рас. Представники європеоїдної раси живуть в основному на півночі Африки. Це арабські народи (єгиптяни, лівійці, алжирці та ін), які говорять арабською мовою, а також бербери, що говорять на берберському мовою. Для них характерні смаглява шкіра, темне волосся і очі, подовжений череп, вузький ніс і овальне обличчя. Більшу частину материка південніше Сахари населяють негроїди, складають африканську гілку екваторіальної раси. Серед негроїдів є значні відмінності в кольорі шкіри, рості, в рисах обличчя, у формі голови. Народи самого високого зросту живуть в саванах північної частини материка (нілоти, тутсі, хі та ін.) Їх середній зріст 180-200 см. Вони дивно стрункі і граціозні. У верхів’ях Нілу негроїди відрізняються дуже темним, майже чорним кольором шкіри.

Народи екваторіальних лісів – пігмеї – малорослі (нижче 150 см), кремезні. Колір шкіри у них менш темний, ніж у багатьох інших негроїдів, губи тонкі, ніс широкий.

У напівпустелях і пустелях Південної Африки живуть бушмени і готтентоти. Для них характерні жовтувато -коричневий колір шкіри, широке пласке обличчя, що надає їм схожість з монголоидами. Бушмени, як і пігмеї, низькорослі, але складені пропорційно. Проміжну расу складають ефіопи. Їх шкіра світліша, але з червонуватим відливом. За зовнішнім виглядом ефіопи ближче до південної гілки європеоїдної раси.

Пришле населення європейського походження становить незначну частину населення материка і живе в місцях з кращими кліматичними умовами. Уздовж узбережжя Середземного моря проживають французи, а на самому півдні материка – африканери, або бури (нащадки переселенців з Нідерландів), англійці та ін.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ЗНАК КАЧЕСТВА

# data[].attributes.attachment_link.title
25  Население Африки - 7 класс

# data[].attributes.body
Народ на Півдні Африки (Намібія, Ботсвана, Ангола, Зімбабве, Південно-Африканська Республіка. Загальна чисельність — 84 тис. (1988).
Поділяються на багато груп: кунг, конг (маконг), кхомані, ква тощо.
Розмовляють бушменськими мовами койсанської родини мов; поширені також англійська та африканс. Вважається, що бушмени є автохтонним населенням Південної і Південно-Східної Африки. У XVI—XIX ст.ст. були відтиснені народами банту у пустелі Південної Африки. Велика частина бушменів була знищена народами банту і пізніше європейськими загарбниками.
Бушмени — неперевершені знавці пустелі, здатні вижити в ній протягом довгого часу. Більшість дотримується традиційних вірувань, є також християни, представлені православними та католиками.
До часу появи в Південній Африці перших європейських поселенців вся західна частина нинішньої Капської провінції ЮАС була зайнята Готтентотскіе племенами, на схід від яких жили племена бушменів. І ті й інші за своїм антропологічним типом складають одну расу, так звану койсанську. Однак побут і культура цих народів були різні. Бушмени були мисливцями і вели вельме примітивне життя. Вони не мали постійних хатин; ховаючись на ніч у чагарниках, влаштовували тимчасові курені з гілок. Тому перші голландські поселенці і прозвали їх бушменами («людьми чагарників»). Самі бушмени називають себе тільки по приналежності до племені, без спільної самоназви. Чоловіки весь свій час проводили на полюванні за дичиною. Єдиною домашньою твариною, супутником мисливця-бушмена була собака. У полюванні бушмени були дуже вправні і надзвичайно витривалі; відомі випадки, коли бушмен переслідував антилопу протягом двох-трьох діб і, наздогнавши її, вбивав першим-ліпшим каменем. Мисливці застосовували найрізноманітніші пастки, а також влаштовували облави на велику дичину. При цьому жінки і діти з гілками і пальмовим листям в руках шикувалися в два ряди, оточували район полювання і гнали дичину на мисливців.
Бушмени користувалися також різними отрутами, якими отруювали наконечники стріл. Найбільш відомі строфант і сік, що виділяється личинкою одного з видів жуків.
На скелях в Драконових горах збереглися малюнки бушменів, що зображують танці, сцени мисливського побуту і т. д. Один з найбільш відомих малюнків зображує мисливця, підкрадається до групи страусів.
Суспільний лад бушменів вивчений дуже мало. До часу появи європейців бушмени населяли райони Грікваленда в басейні р. Помаранчева та райони на схід від нього. З усіх цих районів бушмени були безжально вигнані. Голландські поселенці по-справжньому полювали на них, винищуючи чоловіків і жінок, як диких тварин. Бушмени були загнані в безводні області пустелі Калахарі, де приречені на вимирання.
Найчисельніші племена тепер налічують по кілька десятків людей, інші зовсім винищені. У бібліотеці Кейптауна збереглися записи багатющого фольклору бушменів хам-ка-кве, що жили колись в низов'ях р. Помаранчева і тепер абсолютно винищених. За цим записам можна судити про їх колишньої племінної організації.
Тепер бушмени живуть невеликими групами в 50-150 чол., зазвичай родичі по батьківській лінії. Кожна з них має певну територію, право полювання на якій належить тільки їй. У сухий, голодний час року ці групи поділяються на невеликі осередки по 10-12 чол. і на чолі з досвідченими мисливцями бродять по випаленому степу в пошуках їжі. Якоїсь общеплеменної організації у бушменів зараз немає, і лише мова пов'язує членів племені. Всього налічується до 20 бушменських мов. Загальна чисельність бушменів визначається зараз близько 7 тис.

Пашко Софія

# data[].attributes.headline
Населення Африки

# data[].attributes.subject
Населення Африки

# data[].attributes.body
А́фрика — другий за площею і населенням материк у світі, після Євразії. З площею понад 30 300 000 км², враховуючи прилеглі острови — він займає 5,9 % площі земної поверхні і 20,3 % площі суходолу. А його населення — понад 922 млн (на 2005), становить понад 12 % населення світу.
Крещенко А.

# data[].attributes.headline
Цікаві факти

# data[].attributes.subject
Цікаві факти

# data[].attributes.body
• Найбільш древньою цивілізацією, яка зародилася в Африці була держава фараонів в стародавньому Єгипті. Вона почалася приблизно за 3300 років до нашої ери і закінчилася в 343 році до Різдва Христового.
• Європейці вперше з'явилися на північному узбережжі Африки близько 332 року до нашої ери, коли в Єгипет прийшов Олександр Македонський і заснував там місто Олександрію . Незабаром після цього Римська імперія почала включати північне узбережжя Африки в свій склад.

• Включаючи спірну територію західної Сахари і прилеглі острівні держави, в Африці налічується 54 незалежні держави.
• В даний час населення Африки становить близько мільярда людей. За останні сорок років тут стався справжній демографічний вибух, і тому середній вік населення на цьому континенті порівняно невисокий. У багатьох державах Африки половина населення не досягла ще віку 25 років.

• Арабська мова, представлена різними діалектами, є найбільш поширеною мовою Африки. 170 мільйонів людей, що говорять на цій мові, живуть в основному в Північній Африці. Крім арабської, на континенті говорять ще на 2000 мовах .
• Нігерія є найбільш населеною країною в Африці, населення якої складає до 145 мільйонів чоловік. У другій за населеністю країні, Єгипті, живе більше 76 мільйонів чоловік.
• Найбільш населеним містом Африки є Каїр, столиця Єгипту . На території цього мегаполісу проживає близько 17 мільйонів чоловік .

• Найменшою країною Африки вважають Сейшельські острови , чия територія складає всього 453 км ² .
• Фахівці демографи визначили, що в Африці існує, принаймні, 3000 виражених етнічних груп. В одній тільки Нігерії існує більше 370 племен.
• Єгипет є найпривабливішою для туристів країною Африки в основному через свої піраміди. Але мало хто знає, що в Судані розташовано 223 власних піраміди, що в два рази більше, ніж у Єгипті. Вони менші ніж їх єгипетські "суперники" , тому й не настільки популярні.

* Понад 40% африканців живуть в середньому менше 40 років.

# data[].attributes.body
Маса́ї (або маасаї; маа, лумбва, самоназва — іл-масаї) — східно-африканський нілотський кочовий народ, відомий своєю войовничістю, антропометричними даними та міцним почуттям незалежності.
До складу масаїв включають велике число субетносів. Серед інших аруша та барагайю (вТанзанії відповідно — 170 та 30 тис. чоловік), які за укладом життя ближчі до сусідніх бантумовних народів. Групу самбуру часто розглядають як окремий етнос.

Територія Масаї досягла найбільших розмірів в середині 19-го століття, і охоплювала майже всю Велику рифтову долину та прилеглі території від гори Марсабіт (Marsabit) на півночідо Додома на півдні. На схід худоба Масаї випасалась аж до узбережжяТанга вТанганьїці (теперТанзанія). В 1911 році землі Масаїв Кенії були скорочені на 60 %, коли британці виселили їх, щоб звільнити місце для поселенців ранчо.

Згодом територія Масаї була обмежена до сучасних округів.

Масаї вТанганьїці (Танзанії) були переміщені з родючих земель між горами Меру і Кіліманджаро, і найбільш родючих високогірних біля Нгоронгоров 1940 році. Багато земель було забрано, щоб створити заповідники і національні парки: Амбоселі, Національний парк Найробі, Масаї Мара, Самбуру, Озеро Накуру і Тсаво в Кенії; і Маньяра, Нгоронгоро, Тарангіре або Серенгеті, що зараз вТанзанії.

Масаї будучи скотарями пручалися примусу урядуТанзанії та Кенії до більш осідлого способу життя.
Шеремет С.

# data[].attributes.headline
"Привиди пустелі"

# data[].attributes.subject
"Привиди пустелі"

# data[].attributes.body
Таємничий народ, чоловіки якого ховають свої обличчя під покривалами. Верхи на верблюдах вони борознять пустелю і привільно відчувають себе там, де вижити абсолютно неможливо. Ім'я народу - туареги. Ці легендарні кочівники - нащадки корінного берберського населення Північної Африки. За легендою, коріння туарегів йдуть від легендарної праматері цариці Сахари Тін-Хинан, яка була амазонкою. Туарегів ще називають «синім народом» через колір їх традиційних нарядів. А оскільки тканини забарвлюються в такий відтінок шляхом вбивання часток кольорового речовини в тканину камінням, то і шкіра людей часто набуває такий колір. Житло кочівників - великий намет, покритий шкірою або грубою тканиною. Традиційний одяг складається з просторої і довгої сорочки з широкими короткими рукавами. Всі чоловіки старше 18 років зобов'язані носити тюрбан з темно-синьої або білої тканини. Він будується таким чином, щоб повністю закривати голову і обличчя, залишаючи відкритими лише очі. Серед усіх народів світу туареги - мабуть, єдині, у кого чоловіки приховують обличчя під покривалом, тому їх іноді ще називають народом покривала. Важливу роль в харчуванні туарегів відіграють сушені фініки, їх товчуть і їдять з верблюжим молоком.

П'ють вони воду і молоко, а з початку минулого століття, коли у в Африці стали вирощувати чайні кущі, туареги стали пити зелений чай, запозичивши цей звичай у арабів.  Як збуджуючий засіб туареги використовують тютюн, вони його жують і нюхають. Сьогодні більшість туарегів ведуть осілий спосіб життя в селищах і містах, і лише небагато з них, слідуючи звичаям предків - кочують Сахарою.

# data[].attributes.headline
Проблеми континенту

# data[].attributes.subject
Проблеми континенту

# data[].attributes.body
Африка - одна з найбільш проблемних областей світу, їй притаманні бідність, хвороби, війни і екологічниі лиха. На даний момент, за оцінками фахівців, в Африці не менш 25 мільйонів ВІЛ-інфікованих. Найбільше смертей від СНІД зафіксовано в південній частині країни. Більше 17 мільйонів африканців , що жили на південь від Сахари , померли від СНІДУ.

Близько 3000 африканських дітей щодня вмирають від малярії.

# data[].attributes.headline
Африка - колиска людства

# data[].attributes.subject
Африка - колиска людства

# data[].attributes.body
Східна Африка офіційно визнана колискою людства. В Ефіопії були знайдені найдавніші останки homo sapiens, а також скелет людиноподібної істоти, яка, можливо, була нашим найближчим предком. Вчені назвали істоту, що жила 3,2 млн. років тому, «Люсі». Як припускають, вона була невеликого зросту, мала сильні зуби і харчувалась рослинною їжею. Людина сучасного типу з’явилась в Африці приблизно 11 тис. років тому.  До того ж у Танзанії були знайдені найдавніші відбитки людських ніг.