# data[].attributes.body
אורי

# data[].attributes.attachment_link.title
מצגת התחלתית.pptx

# data[].attributes.attachment_link.title
עותק של עתיד.png

# data[].attributes.headline
חשיפה: המיליארדר האמריקאי בתוכנית המגורים בחלל:

# data[].attributes.subject
חשיפה: המיליארדר האמריקאי בתוכנית המגורים בחלל:

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
הפיתוח שחשף רוברט ביגלואו אינו בגדר מדע בדיוני והוא הרבה יותר קרוב ליישום ממה שאתם חושבים. מדובר בחבילה קטנה שתשוגר לחלל ותתנפח שם לבית שלם המתאים למגורי אדם
הכתבה פורסמה לראשונה במגזין Popular Science ישראל בגיליון 264 שראה אור באפריל 2016 ונכתבה במקור על ידי ריאן בראדלי.
פנו במורד Skywalker Way, ואחר כך פנו שמאלה ברחוב Warp Drive, יש שם מתקן דמוי האנגר, אדיר ממדים, כפי שהאנגר אמור להיות. בתוכו, איש גבוה, בעל שפם, לבוש חליפת עסקים רחבה עם פסים דקים, עומד מחוסר מעש. הוא הבעלים של ההאנגר ושל כל מה שנמצא סביבו. הוא גם הבעלים של מלון הדרכים Budget Suites of America, שנמצא במרחק כמה קילומטרים משם, ליד הסטריפ של לאס וגאס. זה רק חלק מהאימפריה שלו, מלון הדרכים הזה, בנוסף לרשת שלמה של מלונות אחרים שפזורים על פני דרום-מערב ארצות הברית.

אבל אנחנו לא כאן כדי לדבר על מלונות דרכים. אנחנו כאן כדי לשוחח על העתיד, ועל דיור מסוג שונה לחלוטין: כזה שאפשר לקפל, להעמיס על רקטה, לירות אותו אל החלל, להרחיבו, ולחיות בתוכו. אנחנו כאן כיוון שרוברט ביגלואו - מיליארדר מאופק, יזם חלל, מאמין מושבע בחייזרים - הזמין אותנו אל תוך המחסן שלו כדי להציג את בית החלל המתנפח שלו. יש סופגניות וקפה. עוד מעט תוגש ארוחת הצהריים. אבל כרגע ביגלואו צועד לאיטו אל דוכן הנואמים, ומיד מתחיל לנזוף בנו.

"צחקתם עליי", הוא אומר לקהל במשרדיו הראשיים בצפון לאס וגאס, "כשאמרנו שנבנה מערכת מתרחבת ונמקם אותה על תחנת החלל הבין-לאומית בעוד שנתיים וחצי, צחקתם", הוא אומר. "עברו שנתיים ורבע". הוא עוצר, ונותן לעובדה שהוא מקדים את לוח הזמנים לחלחל, ואז מתפשט חיוך על פניו, רחב כמו המערב. "והנה אנחנו".

הנה אנחנו: עובדי נאס"א, עובדי JAXA (סוכנות החלל של יפן), אנשי מדיה, ועובדי Bigelow Aerospace. לפני שביגלואו התחיל את נאומו, שוחחתי עם כמה מהעובדים האלה. לבושים אימוניות לבנות דקות, הם עמדו בתוך אזור מופרד בחבל שהקיף בימה ועליה ניצב חפץ בגודל של מקרר, עטוף חומר אפור דמוי קוולאר וצורתו כקערה הפוכה. זו הייתה ה-BEAM - יחידת הפעילות המתרחבת ביגלואו (Bigelow Expandable Activity) - עתיד סביבות החיות בחלל.

דירת סטודיו מתנפחת מחוץ לכדור הארץ

על פי העובדים לבושי האימוניות, שאף אחד מהם לא הרים את קולו ליותר מלחישה רוחשת כבוד, ה-BEAM תועבר בקרוב אל מרכז החלל קנדי שבפלורידה, שם בסופו של דבר - בתוך חודשים או אולי שנה - יימצא לה מקום אחסון על סיפון הרקטה Falcon 9 של SpaceX בדרכה אל תחנת החלל הבין-לאומית (ה-ISS). עם הגעתה ל-ISS, זרוע רובוטית תימתח אל תוך קפסולת ה-SpaceX Dragon, תאחז ב-BEAM, ותצמיד אותה אל מרכז ה-Tranquility של התחנה. אסטרונאוטים ישלחו אז פקודה שתשחרר אוויר דחוס אל תוך ה-BEAM. בעוד לחץ האוויר ינפח את ה-BEAM, היא תתרחב עד שהיא תגיע לרוחב של 3.2 מ' ולנפח של 16 מ"ק. שטח לא גדול, אבל גם לא קטן. דמיינו אוהל לשמונה בני אדם או דירת סטודיו במנהטן. בסך הכול, תהליך ההתרחבות יימשך ארבע דקות וחצי. אחר כך תתחיל העבודה האמיתית.

במשך שנתיים ינסו האסטרונאוטים שעל סיפון ה-ISS להגיע למסקנה אם ה-BEAM, או גרסה כלשהי גדולה יותר שלה, עשויה להיות מתאימה למחיה לתקופת זמן ארוכה. הם יבדקו קצב דליפה, ימדדו קרינה, ויבחנו את בקרת הטמפרטורה בתוך היחידה הריקה.

הם יראו כיצד הקירות הרכים של היחידה עומדים בפני המכות והפגיעות שהיא חוטפת בחלל. והם יעשו כמיטב יכולתם כדי להבין איך בדיוק מרגיש מבנה מתרחב המקיף את כדור הארץ במסלול לווייני במהירות של כשמונה קמ"ש לשנייה - דבר שבלתי אפשרי לדעת עד שלא שמים אותו שם למעלה.

באופן אינטואיטיבי, סביבות מתרחבות הן דבר הגיוני. הן נארזות בקטן, משקלן נמוך, והן מפחיתות כמעט בכל צורה אפשרית את העלויות הגבוהות מאוד הקשורות להינתקות מכוח הכבידה. פיתוח ה-BEAM עלה 25 מיליון דולר בלבד (בין השאר באמצעות חוזה מול נאס"א על סך 17.8 מיליון דולר), ומחיר שיגורה עלול להגיע ל-150 מיליון דולר. השוו זאת ל-ISS (שיש להודות שהיא מורכבת הרבה יותר), אשר עלתה על פי ההערכה 100 מיליארד דולר, הורכבה לאורך עשור ונעשו כמה עשרות שיגורים. אבל עד שתוצאות בדיקת המבחן הזאת יתבררו, אף אחד לא יוכל לומר בבטחה אם יחידות מתנפחות מאוישות הן אכן טובות מעשית כמו שהן נראות על הנייר.

למטרת הדיון נאמר שה-BEAM עובדת. נאמר שהכול פועל בה כראוי בדיוק כפי שביגלואו חושב שהיא תעבוד. מה אז? הוא כנראה ישלח עוד כמה יחידות כדי להרחיב את ה-ISS (תחנת החלל הבינלאומית); כבר עכשיו הוא עובד על ספינת חלל עצמאית. אבל יש לו גם תכנית שאפתנית יותר.

חכו עם מאדים, אנחנו מתמקדים קודם בירח

כשביגלואו מסיים לנזוף בקהל ולפרט את המשימה המתקרבת של ה-BEAM, הוא פותח את הדיון לשאלות. מישהו בשורות הראשונות שואל כיצד Bigelow Aerospace עשויה להשתלב במשימה מאוישת אל המאדים. הוא אומר שהוא לא בטוח. ואז מוסיף במסתוריות, "אנחנו ממוקדים יותר בירח". אין שאלת המשך. הוא מאפשר לדבריו להישאר באוויר. וכך עושים גם כל שאר המשתתפים - מבטלים שוב רעיון שנשמע דמיוני מכדי להיות מציאותי, אף על פי שהפעם אין גיחוכים.

כשהקהל מתפזר, אני מתקרב לביגלואו. למרות החליפה, יש לו מראה קשוח מעט של בוקר. הוא יושב על הבמה הקטנה, כפוף, על כיסא פלסטיק קטן ומתקפל, מוקף על ידי כמה עובדים, ונראה תשוש. הוא מושיט לי את ידו בשוויון נפש, אבל כשאני שואל אותו על אודות תכניות הירח שלו, הוא מזדקף בכיסאו ונשען קדימה. הוא מנמיך עוד יותר את קולו השקט, כאילו משתף אותי בסוד. ה-BEAM, הוא אומר, היא הרבה יותר מהוכחת ייתכנות פשוטה. "היא צעד ראשון... לקראת התיישבות קבועה על פני הירח". הוא רואה הרבה הקבלות בין בדיקת המבחן על ה-ISS ומשימה עתידית אל הירח. "שתיהן יעשו משהו ייחודי, במקום ייחודי בעל אינטרסים בין-לאומיים, ויידרשו שותפים רבים - ממשלתיים ואזרחיים". שיגור ה-BEAM, הוא אומר, "הוא לא רק תרגיל - וכך נכון גם בנוגע לתכניות הירח שלנו".

אי אז בשנות ה-80, ביגלואו שם לב לשינוי שהתרחש בדרום-מערב ארצות הברית המדברית. האזור, שנחשב כמעט בלתי אפשרי ליישוב, צמח במהירות. עסקים צצו, ומבקרים היו זקוקים למקומות פשוטים וזולים כדי לישון בהם. להקמת האימפריה שלו רכש ביגלואו אדמה בזול, כדי שיוכל להעביר את החיסכון ללקוחות. הוא גם דאג שהמלונות יהיו יעילים ככל האפשר - ומיקם אותם בצמוד לכביש המהיר. הוא שמר בבעלותו כמעט את כל מה שרכש, ואז, כשכולם התחילו לקנות בטירוף, קצת לפני שהשוק קרס ב-2008 הוא מכר כמה נכסים. ההון שלו, עצום כבר אז, הפך לגדול עוד יותר. השקעות הנדל"ן שלו לבדן מוערכות כיום בכ-700 מיליון דולר.

צפו: ביגולאו מציג את הפיתוח שלו

ביגלואו רואה עתה שינוי דומה שמתרחש בעוד מקום כמעט לא מיושב ועוין: החלל. במשך עשור המגזר הפרטי משתלט על הגישה אל מסלול לווייני נמוך מסביב לכדור הארץ, מטיס לשם מטענים ובקרוב גם אסטרונאוטים. ראו את SpaceX ואת Orbital ATK כמוצגים אחד ושניים. בעוד השיגורים האלה הופכים לתכופים יותר - ובעוד ה-ISS ממשיכה להשכיר מיטות לתיירי חלל וזמן מעבדה לעסקים פרטיים כדי שיוכלו לבצע ניסויים באפס כוח כבידה - התחרות על השטח רק תגדל. בסופו של דבר עסקים יקימו מעבדות ותחנות משלהם, וסוכנויות חלל בתמיכה ממשלתית יידחפו אל מעבר למסלול לווייני נמוך, אל תוך האזור שבין כדור הארץ לירח. התחנה ההגיונית הבאה היא הירח, ואז אולי המאדים. ואז מי יודע? כל מה שביגלואו בטוח בנוגע אליו הוא שהתפתחות כזאת דורשת אנשים, ואנשים צריכים מקומות לחיות בהם.

זו הנקודה שבה היחידה המתרחבת שלו נכנסת לתמונה. נאס"א ניסתה רעיון דומה בשנות ה-90, במסגרת תכנית שנקראה TransHab, קיצור של Transit Habitat - סביבת מגורי מעבר. הרעיון היה לבנות כלי תעופה מתנפח, זול יותר מה-ISS, שייעשה בו שימוש בדרך אל המאדים. נאס"א אפילו עיצבה אחד, וגם שריון רב-שכבתי של בידוד והגנה מפני פגיעות מטאוריטים, אבל בשנת 2000 קיצץ הקונגרס את המימון, והתכנית בוטלה. פיתוח תחנת חלל חדשה בזמן שעדיין מפעילים ובונים את התחנה הנוכחית לא התיישב טוב מבחינה פוליטית. ביגלואו חשב שהוא רואה משהו שהם לא, לכן רכש את הזכויות על טכנולוגיית ה-TransHab במחיר זול ביותר - את עיצוב כלי התעופה, את הפטנטים לקירות הרב-שכבתיים המתנפחים, הכול. ואז הוא התחיל לעבוד על יצירת מה שהוא מכנה "פתרון מוכן לשימוש לסביבת מגורים בחלל". זול, יעיל, כמו תמיד.

נדל״ן כמעט אינסופי במושגים של כדור הארץ

עבור טייקון בתי מלון, נכסי נדל"ן חדשים מניבים לרוב הזדמנויות חדשות. המסלול הלווייני הנמוך שמסביב לכדור הארץ, וכל סביבות המגורים הפרטיות בחלל שבהן הוא עשוי בבוא היום לתמוך, נראו מבטיחים לפחות בשלב הביניים. ובכל זאת, בעיני ביגלואו אין חלקת נדל"ן מושכת יותר מהירח. בשונה מהחלל, לירח יש משאבים. יש לו מאגרי הליום-3 להיתוך גרעיני, שאותו לכאורה מתכננים כבר הסינים לכרות. יש מים בתצורת קרח, שאותם ניתן להפשיר ולטהר לצורכי שתייה או לפרק לדלק מימן. הירח נמצא גם מחוץ לכוח הכבידה של כדור הארץ. בשביל סוכנויות החלל המעוניינות לבצע טיסות אל המאדים או למקומות אחרים, הוא נקודת מוצא אידאלית לתדלוק.

אולי הנקודה המושכת ביותר היא שביגלואו לא ממש רואה תחרות רצינית בתחום הבנייה על הירח. נאס"א אינה מעוניינת בכלל בבניית מושבה קבועה על הירח, וכמעט שאין לה תכניות עתידיות לחקר ירח עתידי. ג'ייסון קרוסן, שמנהל את מחלקת מערכות המחקר המתקדמות של נאס"א (למעשה קרן הון סיכון לעסקים ממוקדי חלל, כולל Bigelow Aerospace), אומר שהוא יכול לדמיין עתיד שבו טיסות נעות בין כדור הארץ אל הירח באופן קבוע. אבל במקום שנאס"א תיקח את ההובלה, הוא מצפה שאחרים יעשו זאת. "אנחנו רוצים להגיע אל המאדים", הוא אומר. הירח הוא רק אמצעי להשגת המטרה.

עבור ביגלואו, האתגרים שבבניית בסיס מתפקד על הירח, על אף היותם אדירים, נראים רחוקים מלהיות בלתי ניתנים לפתרון. מחקר שנערך לאחרונה, בהזמנה משותפת של נאס"א (שפורסם ביום השנה ה-46 לנחיתה על הירח), גילה שהעלויות הקשורות להשבת בני אדם אל הירח עשויות להיות נמוכות בהרבה ממה שחשבו בעבר - זולות ב-90 אחוז, למעשה, או קרובות יותר לעשרה מיליארדי דולרים לעומת ההערכה הקודמת של 100 מיליארד דולר. והקמת בסיס על הירח עשויה לעלות כ-40 מיליון דולר. הרבה מהחיסכון נובע מהשימוש במשאבי הירח עצמם. "אתה לוקח את מה שהירח נותן לך, ומתרחק מדברים שצריך להעלות לשם מכדור הארץ: מים, דלק, הגנה מפני קרינה", אומר ג'ורג' זאמקה, אסטרונאוט לשעבר ועכשיו מנהל ב-Bigelow Aerospace.

ה-BEAM רחוקה מאוד ממושבה על הירח. אבל ההצלחה של ה-BEAM חיונית אם תתקיים אי פעם מושבה. זו הסיבה לכך שביגלואו הזמין קבוצה של פקידי נאס"א אל המחסן שלו. הוא יזדקק לאישורה של נאס"א אם אי פעם יתכנן לשלוח יחידות מתנפחות נוספות אל ה-ISS, וכדי לזכות בגישה לאסטרונאוטים שלה. נאס"א, בינתיים, צריכה הוכחה שיחידות מתנפחות הן סביבות חיות בנות קיימא, ושביגלואו הוא האיש לייצר אותן.

כל זה הוא חלק מהתהליך, מנקודת מבטו של ביגלואו. הוא חכם מספיק כדי לדעת שסביבות חיות בחלל צריכות להתקדם באטיות כדי שכולם יקבלו אותן. אבל הוא לא צריך לשבת בחיבוק ידיים במשך שנתיים כדי ללמוד את התוצאות של ה-BEAM. רחוק מזה.

בהמשך: יחידה עצמאית עם לוחות סולארים ומגורים נוחים

בעוד ביגלואו מדבר, אני בוהה במבנה האדיר שתלוי מעברה השני של הבמה. רוחבה של ה-Olympus - שנקראה בעבר ה-BA2100 - הוא 12.5 מ', ואורכה כ-18.3 מ'. היא כמעט ממלאת אגף של ההאנגר: שלוש קומות, תריסר חדרים, עם מפרצי עגינה בכל קצה, כדי לחבר יחד כמה יחידות בשרשרת. ל-Olympus לבדה חלל פנימי גדול יותר מפי שניים משל ה-ISS, כ-2,250 מ"ק כשהיא מורחבת.
אילו הייתה מוצבת בחלל, אפשר היה לעגן את ה-Olympus באמצעות יחידת הנעה, ולספק תחנה מאוישת במסלול לווייני נמוך, במסלול לווייני סביב הירח, או בנקודה בין השניים. היא תוכל גם לספק סביבת מגורים למסע אל המאדים. כל אלה הם חלק מהמטרה הסופית. בשלב זה המטרה הזאת תישאר לא ממומשת. היא כל כך גדולה אפילו כשהיא מקופלת, שלא קיימת רקטה שתוכל לשאת משא כל כך גדול אל מסלול לווייני. ביגלואו שומר את ה-Olympus בחזית להשראה, סמל לכל מה שעוד נותר לעשות.

מה שלא מוצג היום הוא השלב הבא של ביגלואו אחרי ה-BEAM, ה-B330, סביבת מגורים שימושית לחלוטין שנמצאת בשלבים מתקדמים של בנייה. על פי זאמקה, הספינה מתוכננת להתאים לצוות של שישה אנשים בנוחות, יש לה קירות בעובי כ-46 ס"מ, שכבות של בידוד, והגנה מפני מיקרו-מטאוריטים. היא מתגאה במערכי פאנלים סולאריים ורדיאטורים תרמיים, מיטות פרטיות למחצה, שירותי אפס כוח כבידה, ארבעה חלונות, שתי מערכות מדחפי בקרה, והיא תוכל להתחבר לספינות אחרות לעגינה, גרירה, או משיכה. מהנדסי Bigelow עובדים על מערכות בקרת טיסה למסלול לווייני, לעגינה, לתמרון ולדחיפה מעבר למסלול לווייני נמוך אל תוך חלל עד הירח. במאי שעבר הכריזה החברה שהיא מחפשת לגייס עובדים ליותר מ-100 משרות חדשות, כדי לבנות את המערכות האלה לקראת שיגור ב-2018 (תאריך שאפתני ביותר).

ה-B330 מורכבת הרבה יותר מה-BEAM. היא לא תא הדגמה אלא ספינת חלל מתרחבת מלאה, המסוגלת לתמוך בחיי אדם לבדה. רבות ממערכות תמיכת החיים והנוחות שלה ישולבו בעתיד בבסיס על הירח.

זאמקה סיפר לי שהרבה מהבעיות המטרידות ביותר של ה-B330 נפתרו, לא רק על ידי Bigelow אלא בסיוע נאס"א. מה שעוד עלול לעכב את השיגור, הוא אמר, הוא מציאת צוות, ורקטה המסוגלת לשאת אותה. ה-B330, שמשקלה כ-19.5 טונות, כבדה פי שניים בערך ממה שהרוסים או SpaceX יכולים לשאת. אבל הבעיה עשויה להיות זמנית. שתי רקטות למשאות כבדים ייכנסו לעבודה בקרוב: ה-Falcon Heavy של SpaceX, שמתוכננת להמריא מאוחר יותר השנה, וה-SLS Space Launch System - מערכת שיגור חלל של נאס"א, אשר תבצע את טיסת הבכורה שלה בעוד כעשור.

זה לא אומר שהרקטות האלה מבטיחות את ההצלחה של ה-B330, או אפילו את העובדה שהיא תמריא. כמו עם כל הדברים הקשורים לחלל, שום דבר לא ודאי. ויש די והותר התנגדות. המבקרים של ביגלואו אומרים שהוא רותם את העגלה (ספינת החלל) לפני הסוסים (הרקטות), שהוא חורג מזכויותיו עם תכניות נכסי הנדל"ן הירחיים שלו, ושהוא נותן לאמונה שלו בעתיד ובערך של בסיס על הירח, לעוור אותו.
אבל לביגלואו, יותר מכל אחד כמעט, נוח בצורה מרשימה להמשיך קדימה אל מול חוסר האמונה. הרי הוא כבר ראה יותר מפעם את הבלתי אפשרי קורה בעבר. כשהיה ילד הוא שמע פצצה אטומית שורקת על פני המדבר מעבר ללאס וגאס. הוא ראה את הבזק האור. כשבגר, הוא בנה את אימפריית השהייה הארוכה שלו על אותו מדבר שומם, שנחשב בזמנו חסר ערך כמעט לחלוטין.

מתעניין ומאמין בקיומם של חוצנים

אולי בגלל זה, מפני שאימת שהעולם מפתיע ולפעמים לא כפי שהוא נראה, הוא מוכן לרדוף אחרי רעיונות שאף אחד אחר לא. בשנות ה-90 הוא ייסד את המכון הלאומי למדע הגילוי לחקר העל-טבעי. הוא רכש חווה ביוטה, שהייתה ידועה בשל תצפיות עב"מים ו"skinwalkers" - יצורים דמויי אדם-זאב שהואשמו בתקיפת בקר. בבית החווה היה ארון שננעל מבפנים. האמונות שלו עלולות להיראות מטופשות, אבל כשהוא מסביר אותן הוא כן ופתוח, כאילו הוא חכם ומצליח מכדי להרגיש נבוך בקשר למשהו בכלל.
בסוף השיחה שלנו העובדים של ביגלואו מתקרבים, ואומרים לו שיש עוד ידיים שהוא צריך ללחוץ. כשהוא יורד מהבמה, גבר בטי-שירט צבעונית וכפכפי אצבע, שהחזיק בידיו מצלמת וידאו, תפס אותו בפינה. "אז אתה מאמין בחייזרים", אמר האיש, ואז פתח במונולוג על תורת הנסתר של המדבר וביקורי חוצנים. ביגלואו המתין בסבלנות שיסיים. "פשוט אי אפשר לדעת אלא אם אתה נמצא שם בחוץ", אומר ביגלואו, ואז הוא מספר סיפור שהוא חזר עליו פעמים רבות. סבו וסבתו נסעו במדבר צפונית ללאס וגאס כשהם ראו משהו שלא מהעולם הזה: כדור אש זוהר בשמים טס במהירות לקראתם, אורותיו ממלאים את השמשה הקדמית שלהם.

הם סיפרו לנכדם את הסיפור הזה, ומאז הוא מאמין. יש חיים שם בחוץ, הוא אומר. הוא בטוח בכך. ללא ספק, האמונה בחייזרים מזינה את המפקפקים, מובילה לביקורת נוספת, הופכת אותו לנושא לבדיחות. אבל ביגלואו לא דואג מדברים כאלה. בשבילו האמונה בבלתי אפשרי - בין אם מדובר בחייזרים או במלונות בחלל - היא חלק מהחיים שם במדבר, או בבוא היום, שם על פני הירח. היא תמיד הייתה. כדי להצליח אתה צריך להוכיח שכל השאר טועים. אתה צריך להגיע לשם ראשון.
אוהבים מדע ולא מקבלים מספיק ממנו בגיקטיים? Popular Science ישראל וגיקטיים יוצאים בשיתוף פעולה במיוחד במסגרתו יוכלו 100 הגולשים הראשונים להנות מגיליון חינם של Popular Science מתנה, ללא כל התחייבות. לפרטים נוספים

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
מדע פופולארי

# data[].attributes.attachment_link.title
מיליארדר אמריקאי חשף דירות מתנפחות למגורים בחלל [מדע פופולארי]

# data[].attributes.attachment_link.description
הפיתוח שחשף רוברט ביגלואו אינו בגדר מדע בדיוני והוא הרבה יותר קרוב ליישום ממה שאתם חושבים. מדובר בחבילה קטנה שתשוגר לחלל ותתנפח שם לבית שלם המתאים למגורי אדם הכתבה פורסמה לראשונה במגזין Popular Science ישראל בגיליון 264 שראה אור באפריל 2016 ונכתבה במקור על ידי ריאן בראדלי.

# data[].attributes.headline
חיים בחלל: השלב האחרון

# data[].attributes.subject
חיים בחלל: השלב האחרון

# data[].attributes.headline
בתים צפים על המים: הפיתוח שכבר החל

# data[].attributes.subject
בתים צפים על המים: הפיתוח שכבר החל

# data[].attributes.body
בואו לראות כיצד נראים הבתים העתידיים בדובאי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kleindienst
In the clear-blue waters off the coast of Dubai lies a chain of islands known as The Heart of Europe. They're manmade reconstructions of actual European nations, just on a smaller scale - part of an even larger chain of islands known as "The World."

Richard Branson, fittingly, owns the island representing Great Britain.

The Heart of Europe rolled out its first $2.8 million floating home, the aptly named " Floating Seahorse," in early 2016. Since then, development firm Kleindienst has been rolling out even larger homes that will cost roughly $3.3 million.

Keep scrolling to see the gorgeous renderings.

# data[].attributes.attachment_link.title
These ultra-luxurious underwater homes are being built in Dubai

# data[].attributes.attachment_link.description
In the clear-blue waters off the coast of Dubai lies a chain of islands known as The Heart of Europe. They're manmade reconstructions of actual European nations, just on a smaller scale - part of an even larger chain of islands known as "The World." Richard Branson, fittingly, owns the island representing Great Britain.

# data[].attributes.headline
בתים על המים?!

# data[].attributes.subject
בתים על המים?!

# data[].attributes.headline
בעתיד כל צורת החיים שלנו תשתנה וזה למה:

# data[].attributes.subject
בעתיד כל צורת החיים שלנו תשתנה וזה למה:

# data[].attributes.body
DIDO-3 הינה מעבדה אוטומטית זעירה, השוגרה ב- 23.6.2020, כדי לבצע ניסויים בחלל. החלל הוא סביבה טובה לפיתוח תרופות, המעבדה הזעירה מבצעת ניסויים על החידייקים בחלל, ואז שולחת את התוצאות לכדור הארץ. הפרויקט הינו שיתוף פעולה בין סוכנות החלל הישראלית וסוכנות החללל האיטלקית.
קישור למקור מידע : https://www.space.gov.il/research-and-development/131884

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
אביחי גוטליב