# data[].attributes.headline
5. 2 Les mostres supermassius de la galàxia  L'UNIVERS

# data[].attributes.subject
5. 2 Les mostres supermassius de la galàxia  L'UNIVERS

# data[].attributes.body
Com es  crear l'Univers?
l'origen de l'univers és l'instant en què va aparèixer tota la matèria i l'energia que tenim actualment en l'univers com a conseqüència d'una gran explosió. Aquesta postulació és obertament acceptada per la ciència en els nostres dies i comporta que l'univers podria haver originat fa entre 13.500 i 15.000 milions d'anys, en un instant definit. En la dècada de 1930, l'astrònom nord-americà Edwin Hubble:
va ser un dels més importants astrònoms nord-americans del segle XX, famós principalment per haver demostrat l'expansió de l'univers va confirmar que l'univers s'estava expandint, fenomen que...
Albert Einstein ; va ser un dels més importants astrònoms nord-americans del segle XX, famós principalment per haver demostrat l'expansió de l'univers.
Amb la teoria de la relativitat general havia predit anteriorment.
Hi ha diverses teories científiques sobre l'origen de l'univers. Les més acceptades són la del Big Bang i la teoria Inflacionària, que es complementen.
*L'Univers il·lustrat en tres dimensions espacials i una dimensió temporal.

# data[].attributes.headline
5.1 Les mostres supermassius de la galàxia BIG BANG

# data[].attributes.subject
5.1 Les mostres supermassius de la galàxia BIG BANG

# data[].attributes.body
Com es  crear l'Univers?
BIG BANG:
es el modelo  cosmológico  del universo  que considera que este se ha expandido hasta su estado actual a partir de una condición primigenia en la que existían unas condiciones de una infinita  densidad  y  temperatura .Las pruebas observadas que confirman la teoría incluyen el análisis del espectro  de  luz  de las galaxias, que muestran un desplazamiento hacia  longitudes de onda  : es la magnitud física que indica la  distancia  entre el principio y el final de una  onda  completa (ciclo). Así, la  longitud  de onda se define como la separación espacial existente entre dos puntos del estado de  movimiento  es idènticmés largas en proporción a la distancia de cada  galaxia  y en una relación descrita por la ley de Hubble.

*D'acord a la teoria del big bang, l'univers fou originat per una singularitat d'infinita densitat. L'espai s'ha anat expandint al llarg del temps i els objectes s'han anat situant cada cop més lluny els uns dels altres

# data[].attributes.body
Fraunhofer. L'arc de sant Martíva formar Fraunhofer és de fet a partir de la llum del sol les seves línies ens indiquen els elements que formen el sol: Sodi,hidrogen, ferro i molts més com l'or.Un element, el sodi, crema davant d'una font de llum: Suposem que la font és el sol. Observem la llum procedent d'aquesta font que ha passat per la flama de sodi i, quan un prisma divideix la llum en set colors, apareix una línia negra entre vermell i groc. Aquesta línia indica la prècencia de l'element sodi.
- Don a surtit tots els elements que formen el nostre sol?  Quan una estrella mor, la seva pols i el seu gas s'escampa per l'espai. Aquestes restes es tornen a unir després i formen estrelles novees. En aquest procés es creen molts materials nous, com els elements que coneixem. El nostre Sistema Solar es va formar a partir d'aquests elements.
*NEBULOSA. Una  nebulosa és una regió del medi interestel·lar format per gas i per pols. Estan formades fonamentalment per hidrogen, l'element químic més abundant en l'univers, amb quasi el 10% d'heli i quantitats molt petites d'altres substàncies.

Les nebuloses es localitzen en els discos de les galàxies espirals i en qualsevol zona de les galàxies irregulars, però no s'acostumen a trobar en galàxies el·líptiques, car amb prou feines tenen fenòmens de formació estel·lar i estan dominades per estrelles molt velles.
Abans de la invenció del telescopi, el terme nebulosa s'aplicava a tots els objectes celestes d'aparença difosa. Per aquesta raó, a vegades les galàxies (conjunt de milers de milions d'estrelles, gas i pols units per la gravetat) són anomenades impròpiament nebuloses; es tracta d'una herència de l'astronomia del segle XIX, que ha deixat el seu rastre en el llenguatge astronòmic contemporani.
NEBULOSA NORD-AMERICA

# data[].attributes.body
perquè es mouen les planetes?
-Newtoon: és la força de la gravetat! fa que els planetes es moguin en el·lipses al voltant del sol.
-La gravetat és la mateixa força que fa que les caiguin dels arbres i que ens manté amb els peus a terra, evitant que sortim disparats.
*La gravetat és la Força d'atracció mútua que experimenten dos objectes amb massa. Es tracta d'una de les quatre forces fonamentals observades fins ara en la natura: la força electromagnetica  la força nuclear feble, la força nuclear forta i la força de la gravetat empre s'ha dit que la gravetat ens atrau cap al centre de la Terra; però si analitzem detingudament la forma en què un objecte massiu "deforma" l'espaitemps que l'envolta, arribarem a la conclusió que no és una força que ens atrau, sinó més aviat una força que ens empeny cap al centre d'un cos massiu, en aquest cas la Terra. Per tant, hauríem de dir: "La gravetat és la força que empeny un objecte massiu cap al centre d'un altre de més massiu".

# data[].attributes.body
http://www.beevoz.com/2015/08/04/5-curiosidades-sobre-la-

luna/http://www.beevoz.com/wp-content/uploads/2015/08/Esquema-de-mareas.gif

# data[].attributes.body
1.LES LLUNES DEL SISTEMA SOLAR.
-Com es va formar la lluna?
Es creu que la Lluna es va formar fa uns 4.500 milions d'anys, no gaire més tard que la Terra. Encara que s'han proposat moltes hipòtesis pel que fa al seu origen, la teoria més acceptada en l'actualitat és que la Lluna és un producte de les restes d'un impacte gegantí entre la Terra i un cos de la mida de Mart.
-Quantes llunes tenia la terra?
La lluna és l'únic satèl.lit natural de la Terra i l'únic cos del Sistema Solar que podem observar en detall a ull nu o amb instruments senzills.A pesar que la Lluna és l'únic satèl·lit natural conegut de la Terra, hi ha una sèrie d'objectes propers a la Terra, amb òrbites que es troben en ressonància amb la Terra. Aquests poden ser confosos amb els satèl·lits naturals i de vegades se'n podrien referir com a "segones llunes". Quasi-satèl·lit s, com (3753) Cruithne, orbiten al Sol en ressonància 1:1 amb la Terra i sembla orbitar la Terra a partir d'un marc de referència extrusionador. Troians de la Terra, com 2010 TK7, segueixen el mateix camí orbital de la Terra, ja sigui abans o després, en les proximitats de la Terra i el Sol, en els punts 4 i 5 punt de Lagrange.
-Hi  ha més llunes al Sistema Solar?
Sí. En el Sistema Solar hi ha:
-Satèl·lits pastors:     -Satèl·lits asteroidals:
-Satèl·lits troians:      -Satèl·lits troians:
informació: https://ca.wikipedia.org/wiki/Sat%C3%A8l%C2%B7lit_natural
- Com es mou la lluna?
-La lluna sempre li veiem la mateixa cara. Fa una volta a sí mateixa encara que no ho sembli. La volta dura igual que tota la volta a la Terra.

-Al canviar de posició veiem la lluna diferent i diem que té diferents fases: lluna nova, quart creixent, lluna plena i quart minvant.
-la lluna s'apropa o s'allunya?
La Lluna s'allunya de nosaltres 3,5 cm per any. L'energia de les marees l'allunya; alhora, la força gravitacional del sistema Terra-Lluna origina  l'alentiment de la rotació de la Terra. En conseqüència, la durada del dia augmenta precisament 1,6 mil·lisegons per segle. La Lluna seguirà  allunyant-se de la Terra, alentint-se fins que es sincronitzin: d'aquí 5 mil milions d'anys el període de rotació de la Terra serà igual  si s'hi arriba)  al mes lunar, que serà de 42 dies.

# data[].attributes.body
activitat3. És plutó un planeta o un planeta nan o un “cos petit del Sistema Solar”?es planeta nan més gros Per què? Plutó es deixà de considerar un planeta -tal com es féu històricament- per esdevenir un planeta nan, perquè compleix la quarta característica: no ha esvaït els seus veïnats de la seva òrbita (el Cinturó de Kuiper) i fou rebatejat com a (134340) Plutó. Alhora, Ceres ascendí a la categoria de planeta nan, ja que abans era considerat un asteroide, i de la mateixa manera, ho fou Eris, conegut anteriorment com a Xena (de manera informal) o per la seva designació provisional 2003 UB313. Sempre ha sigut així?Plutó és el cos principal del sistema plutonià. La parella que formen Plutó i el seu gran satèl·lit, Caront (1.207 km de diàmetre) es considera generalment un sistema doble. Per què?  car la diferència de massa entre els dos objectes és una de les més petites de totes les parelles cos primari/satèl·lit del sistema solar (proporció de 8 a 1) i el baricentre de les seves òrbites no se situa a l'interior de cap dels dos astres.
*Imatge de Plutó i Caront, considerat un planeta durant 76 anys i reclassificat l'any 2006 per la UAI com a planeta nan.*