# data[].attributes.attachment_link.description
Lähes jokaisen teurastamossa kuolevan naudan viimeinen kokemus on ajo tainnutuskarsinaan sähköpiiskalla. Suuri osa tainnutuksista epäonnistuu tai jää puutteelliseksi. Eläimiä kohdellaan välinpitämättömästi, niitä hakataan putkilla, rautatangoilla, puukepeillä ja muovilaatikoilla. Lampaita käsitellään raahaamalla turkista tai etujaloista

# data[].attributes.attachment_link.description
Tässä kanalassa oli valtava määrä nuoria kanoja lattiakasvatuksessa. Kuvaajien vierailu tilalle jäi lyhyeksi, joten materiaalia on melko vähän. Kanalan lattialla oli kuollut kana, ja yksi kana kyhjötti lattialla liikkumatta, ilmeisesti vammautuneena. Ilma oli sakeana pölystä ja höyhenistä. Vaikka kanoilla on tällaisissa tiloissa mahdollisuus liikkua, ovat tilat silti hyvin ahtaat, eivätkä linnut pääse ulos tai näe päivänvaloa.

# data[].attributes.attachment_link.description
Sikalassa on ahdasta ja likaista. Osa eläimistä on ahtaissa ryhmäkarsinoissa, emakot ovat kääntymisen estävissä häkeissä. Videomateriaalissa sikoja lyödään kovaa lantakolalla ja niille huudetaan.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1. Pitääkö paikkansa, että eläinten hyvinvoinnissa on vakavia puutteita useilla tiloilla Suomessa?

Selkeästi suurin osa kotieläintuottajista hoitaa eläimensä hyvin. Tämä näkyy viranomaisten tekemissä vuosittaisissa EU-eläinsuojelutarkastuksissa, täydentävien ehtojen eläinten hyvinvointitarkastuksissa ja epäilyyn perustuvissa eläinsuojeluvalvonnoissa. Meillä Suomessa on noin 14 000 tuotantoeläintilaa, joista vuonna 2016 noin 700:lla oli sikoja, lypsykarjaa noin 7000 tilalla, lihanautoja noin 3000 tilalla, lampaita, vuohia ja hevosia noin 2600 tilalla ja siipikarjaa noin 400 tilalla (lähde: Luke).

Vuonna 2016 tehtiin tuotantoeläintiloilla niin sanottuja EU-eläinsuojelutarkas- tuksia (suunnitelmalliset otantatarkastukset) 286 kpl, joista 18 %:lla havaittiin jonkinasteisia laiminlyöntejä (lähde: Evira). Vakavat laiminlyönnit ovat poikkeustapauksia, joihin aina puututaan. Tällaisia vakavia laiminlyöntejä, jotka vaativat ESL 44§:n nojalla kiireellisiä toimenpiteitä, todettiin vain yhdellä nautatilalla. Laiminlyöntien takana saattaa olla omistajien sairauksia, työuupumusta, iän tuomia rajoitteita tai henkilökohtaisia ongelmia. Tahalliset vakavat eläinten laiminlyönnit ovat harvinaisia.

Tuotantoeläimiä pidetään tuottamassa maitoa tai lihaa ja on tuottajan ja koko tuotantoketjun etu, että eläimet voivat hyvin. Silloin myös eläimistä saatujen elintarvikkeiden laatu ja taloudellinen tulos ovat mahdollisimman hyviä. Tyypillisellä tilalla - oli se iso tai pieni - eläinten hyvinvoinnista huolehtiminen on tärkeä osa maatilan arkea. Tuottajan ammattitaito ja osaaminen ovat ratkaiseva osa eläinten hyvinvointia.

2. Miksi eläimiä kohdellaan tiloilla huonosti? Mikseivät tuottajat ja elintarvikeyritykset välitä eläinten hyvinvoinnista?

Tuottajat välittävät eläimistään ja hoitavat ne hyvin. Vain hyvin hoidettu, terve ja hyvinvoiva eläin kasvaa hyvin ja tuottaa hyvin.

Jos eläin sairastuu, se hoidetaan asianmukaisesti ja sairauksia pyritään ennaltaehkäisemään rokotuksin ja parantamalla terveydenhuoltoa. Tämä koskee kaikkia tuotantosuuntia. Tuotantoeläinten terveydenhuoltoa on kehitetty jo vuosia. Eläinten hyvinvointia mittaava osio terveydenhuoltokäynneillä on otettu käyttöön sikatiloilla ja tulevaisuudessa myös naudoilla.

Tuotanto on pitkälti tuottajan ja lihayrityksen ja meijereiden välistä sopimustuotantoa, johon kuuluu säännöllinen tuottajien koulutus ja neuvonta. Varsinkin broilerinlihan tuotanto on lihatalojen pitkälle ohjaamaa.

Julkisuudessa esitettyjä videoita tuotantoeläinten huonoista oloista ei voi yleistää. Kyse on valitettavista yksittäistapauksista, jotka eivät kerro totuutta eläinten hyvinvoinnista suomalaisilla tiloilla yleisesti. Yksittäisistä videopätkistä ei pystytä analysoimaan mikä on eläimen tila, kun filmit on irrotettu kokonaisuudesta. Esimerkiksi sairaskarsinan eläimillä voi olla havaittavia haavoja ja turvotuksia - juuri siksi ne on siirretty sairaskarsinaan ja saattavat olla hoidon alla, tai odottavat hoidon alkua ja eläinlääkärin käyntiä. Sairaat eläimet otetaan sairaskarsinaan toipumista, lääkityksiä ja tarkkailua varten. Usein niille lisätään esim. kuivitusta ja lämpöä, jotta olosuhteet saataisiin toipumiselle paremmiksi.

3. Millä selitetään karkeat eläinsuojelurikkomukset?

Yksikin eläinsuojelurikkomus on liikaa. Karkeissa eläinsuojelutapauksissa saattaa olla kyse viljelijän henkisestä uupumisesta tai muista sosiaalisista ongelmista. Näihin tapauksiin tarvitaan sosiaalista apua eläinsuojeluavun lisäksi.

MTK ei hyväksy eläinsuojelulainsäädännön rikkomista. Yksittäisiä eläinsuojelutapauksia ei voi kommentoida tuntematta niiden taustoja ja tilannetta tapahtumahetkellä.

4. Mitä vammautuneille tai sairaille eläimille tehdään?

Sairauksia pyritään ennaltaehkäisemään, mutta sairaudet ovat luonnollinen osa eläintenkin elämää. Mitä enemmän on eläimiä, sitä suuremmalla todennäköisyydellä joukossa on myös sairas eläin.

Sairaat eläimet hoidetaan asianmukaisesti (esim. antibioottilääkityksillä tulehdustapauksissa ja kipulääkkeellä, jos eläimellä voidaan olettaa olevan kipua esim. ontuman perusteella) ja siirretään sairaskarsinaan, jossa niistä huolehditaan, tarjotaan rauhalliset olosuhteet toipumiselle ja niitä lääkitään. On tärkeää siirtää sairaat eläimet erilleen, pois muiden eläinten joukosta, jotta ne saavat rauhassa parantua ja niitä voidaan helpommin lääkitä ja hoitaa.

Jos eläin katsotaan parantumattomasti sairaaksi tai sen tilanne toivottomaksi, se lopetetaan asianmukaisesti. Kuolleet eläimet säilytetään keräilyyn saakka erillisessä kontissa tai erillisessä tilassa.

5. Onko eläimillä tarpeeksi tilaa?

Eläimillä on tilaa riittävästi, jotta ne voivat ruokailla, levätä ja ulostaa erillisellä alueella sekä liikkua näiden välillä.

Minimitilavaatimukset (säädösten mukaiset vähittäisvaatimukset) täyttyvät suomalaisilla tiloilla ja pääsääntöisesti tilaa on enemmänkin. Mm. lihasikojen olot ovat usein väljemmät kuin direktiivi edellyttää.

6. Saavatko eläimet liikkua ja ulkoilla?

Eri eläinlajeilla on erilaisia kasvatusmuotoja, joissa ne voivat liikkua ja osa myös ulkoilla. Luomutuotannossa kaikki eläimet pääsevät ulkoilemaan.

Muutamia esimerkkejä: emakoilla porsitushäkkejä käytetään vain porsimisen ja imetyksen ajan ja emakot pääsevät jaloittelemaan kun ne on siemennetty. Lypsylehmät pääsevät pihatoissa liikkumaan ympäri vuoden ja parressakin pidettävät lehmät jaloittelevat tai laiduntavat eläinsuojelusäädösten mukaisesti vähintään 3 kuukautta. Useilla tiloilla lypsylehmät pääsevät jaloittelemaan sään salliessa myös talviaikaan.

7. Onko Suomessa eläinten hyvinvointiasiat erilailla hoidettu kuin Ruotsissa tai muualla EU:ssa?

Suomen kansallinen lainsäädäntö noudattaa suurimmalta osin EU:n lainsäädäntöä. Suomessa on joitain EU:ta tiukempia säädöksiä koskien eläinsuojelua, esim. sikojen häntien katkaisu on yksiselitteisesti kielletty. Suomessa on tiukemmat vaatimukset myös koskien sikojen juomaveden saantia verrattuna esim. Espanjaan.

Suomessa toteutetaan vapaaehtoista ETU-terveydenhuoltoa, jossa eläinten terveyteen ja tuottavuuteen sekä hyvinvointiin kiinnitetään huomiota. Järjestelmä on ainutlaatuinen vapaaehtoinen terveydenhuoltojärjestelmä, joka aloitettiin v. 2001 yhteistyössä tuottajien, teollisuuden, viranomaisten ja eläinlääkäreiden kanssa. Vastaavia järjestelmiä on myös muissa EU-maissa.

8. Onko tehomaatalous syypää eläinten pahoinvointiin?

Tehokas tuotanto tuo hyvän taloudellisen tuloksen ja takaa osaltaan koko tuotantoketjun hyvinvoinnin. Tuotantoketjun hyvinvointi on liitoksissa eläinten hyvinvointiin. Suomalainen kotieläintuotanto ei ole tehotuotantoa, vaikka se tehokasta onkin.

Suurikin yksikkö tehokkaasti hoidettuna voi ottaa eläinten tarpeet huomioon hyvin. Uudet tuotantorakennukset ovat eläimelle parempia kuin vanhat ja ahtaat navetat ja sikalat. Uusissa kotieläinrakennuksissa otetaan esim. eläinten luontaiset käyttäytymistarpeet paremmin huomioon kuin vanhoissa. Samoin ruokinnan kehittyminen ja vasikoiden juottomenetelmien kehittyminen ovat edistäneet eläinten hyvinvointia.

9. Pitäisikö lihansyönti lopettaa kokonaan, niin samalla ehkäistäisiin myös ilmaston lämpenemistä?

Ei, sillä monipuolinen ravinto on ihmiselle tärkeää. Eläin- ja kasviperäistä ruokaa voi nauttia monipuolisesti ilmastovaikutukset huomioiden. Ilmaston lämpenemiseen vaikuttavat monet muutkin asiat kuin lihantuotanto, mm. autoilu ja asuminen.

10. Annetaanko eläimille antibiootteja?

Eläimiä lääkitään vain tarpeen mukaan ja sairauksien hoitona. Suomessa eläimille annetaan antibiootteja silloin, kun ne ovat sairaita eläinlääkärin toteamana ja hoidon määrää aina eläinlääkäri. Sairauksien ennaltaehkäisyyn tai kasvun edistämiseen antibiootteja ei käytetä. On olemassa kansalliset antibioottien käyttösuositukset, joita eläinlääkärit noudattavat.

Viranomaiset valvovat lääkkeiden käyttöä tiloilla.

14. Miksi porsaita kastroidaan?

Porsaita kastroidaan, koska kuluttajat eivät halua nykykäsityksen mukaan vahvasti karjulta haisevaa lihaa (karjunhaju = vahva ja pistävä sianhaju lihassa) ja karjupossut alkavat erittämään hajua ennen kuin ne teurastetaan. Tuottajat eivät mielellään kastroisi possuja ollenkaan, mutta lihateollisuuden ja kuluttajien vaatimuksesta niin joudutaan nyt tekemään.

Porsaiden kirurginen kastrointi ilman kivun lievitystä on nykysäädösten mukaan sallittua koko EU:n alueella enintään seitsemän vuorokauden ikäiselle karjuporsaalle. Suomessa suurimmalla osalla sikaloista käytetään kivunlievitystä kastraation yhteydessä. Kirurgiselle kastraatiolle tutkitaan kuitenkin vaihtoehtoja niin EU:ssa kuin Suomessakin. Yhtenä vaihtoehtona on ns. immunokastrointi (immunisointi ehkäisemään testosteronin muodostumista), missä possut rokotetaan kahdesti tai kolmasti ennen teurastamista, jolloin niiden hormonituotanto viivästyy.

15. Kuljetetaanko eläimiä liian pitkiä matkoja? Voivatko eläimet huonosti kuljetusten aikana?

Elläinten hyvinvointi kuljetusten aikana on ensiarvoisen tärkeää. Eläimiä tulee kuljetuksessa ja sen yhteydessä suojata vahingoittumiselta ja sairastumiselta sekä kaikelta vältettävissä olevalta kivulta, tuskalta ja kärsimykseltä.

Suomessa eläinkuljetukset kestävät keskimäärin 4-5 tuntia. Kuljetusvälineessä on oltava riittävästi tilaa ja niiden on oltava sellaisia, mistä eläimet eivät pääse karkaamaan. Pitkiä, yli 8 tuntia kestäviä kuljetuksia on erittäin vähän. Jos kuljetus kestää yli 8 tuntia, ajoneuvon on täytettävä lisävaatimukset, joilla eläinten hyvinvointi turvataan matkan aikana, mm. juomavettä ja suihkut.

Suomessa eläinkuljetuskalusto on hyvin modernia (lämmitys ja kaasujousitus) ja se tarkastetaan vuosittain. Eläinten kuljetus Suomessa on lähinnä eläinten kuljetusta teurastamolle.

Valvontaviranomaisilla on oikeus tarkastaa eläinkuljetus. Eläinten kuljetuksia maantiellä valvoo enimmäkseen poliisi, joka voi tarvittaessa käyttää apunaan virkaeläinlääkäriä tai läänineläinlääkäriä. Lisäksi Elintarvikevirasto Evira tai aluehallintovirasto AVI voi määrätä virkaeläinlääkärit tarkastamaan eläinkuljetuksia.

Vuonna 2016 eläinkuljetuksia valvottiin 411 tarkastuksella, joissa epäkontia todettiin 9 %:ssa.

Suurimman osan tarkastuksista tekivät tarkastuseläinlääkärit teurastamoissa kuljetusten purkamisen yhteydessä. Läänineläinlääkärit tarkastivat kuljetuksia muun muassa tien päällä ja lähtöpaikassa sekä ulkomaankuljetusten asiakirjatarkastuksia.

Eläinten kuljettaminen on luvanvaraista toimintaa. Siihen erikoistuneet yrittäjät hakevat luvan AVIsta. Lihayritykset ostavat kuljetuspalvelut luvan saaneilta kuljetusyrityksiltä.

Suomessa eläinkuljetuksia saa hoitaa vain henkilö, jolla on kuljettajan ja hoitajan pätevyystodistus. Todistus vaaditaan kotieläiminä pidettävien hevos-, nauta-, lammas-, vuohi- tai sikaeläinten kuljetuksiin ja hoitamisiin maantieajoneuvossa. Pätevyystodistuksen ehtona on eläinkuljetusasetuksen mukainen koulutus sekä hyväksytty pätevyyskoe.

16. Mitä elintarvikeyritykset ja tuottajat ovat tehneet tuotantoeläinten hyvinvoinnin edistämiseksi?

Siat - Yritykset ja tuottajat ovat tarttuneet eläinten hyvinvointiasiaan. Eläinten hyvinvointia arvioivia mittareita on otettu käyttöön terveydenhuollossa. Mittarit ovat eläinsuojelulakia ja EU-säädöksiä tiukempia. Eläintautien torjuntayhdistys ETT ry (lihayritykset ovat jäseniä) antaa terveydenhuoltokäyntejä tekeville eläinlääkäreille koulutusta yhteistyössä viranomaisten ja Helsingin yliopiston kanssa.

Lihayritykset ja tuottajat ovat aktiivisesti mukana ETT ry:n ylläpitämässä Sikavassa eli sikatilojen terveysluokitusrekisterissä. Vuonna 2004 perustettuun vapaaehtoiseen tietokantaan kirjataan sikojen terveyteen liittyviä tietoja. Vuoden 2011 alusta myös hyvinvointi-indikaattorit on kirjattu Sikavaan ja elinkeino on sopinut yhteisistä vastuullisen tuotannon raja-arvoista, joiden ylittymisen jälkeen tilalle suunnataan tehostettua neuvontaa ja konsultointia, kunnes tilanne paranee.

Valtaosalla eli 95 prosentilla maamme sikatiloista on terveydenhuoltosopimus eläinlääkärin kanssa. Vuonna 2016 tietokantaan kirjattiin tiedot yli 12 000 eläinlääkärin tekemältä terveydenhuoltokäynniltä.

Naudat - Nautojen terveydenhuollon seurantajärjestelmä Nasevaan kirjataan eläinlääkäreiden tekemien nautojen terveydenhuoltokäyntien tuottamaa tietoa. Se perustuu myös vapaaehtoisuuteen ja ylläpidosta vastaa Eläintautien torjuntayhdistys ETT ry. Tällä hetkellä puolet maamme nautatiloista on tehnyt terveydenhuoltosopimuksen eläinlääkärin kanssa. Vuonna 2009 Nasevaan kirjattiin nelisen tuhatta terveydenhuoltokäyntiä.

Myös nautojen osalta terveydenhuoltokäyntiä on kehitetty ja siihen on lisätty hyvinvointiosio. Parhaillaan nautaterveydenhuoltokäyntiin ollaan lisäämässä myös ns. vastuullisen tuotannon raja-arvoja, jolloin tiettyjen raja-arvojen ylittymisen jälkeen, kyseiselle tilalle lisätään neuvontaa ja terveydenhuollon panosta.

17. Miten hyvin suomalaiset tuotantoeläimet voivat?

Suomalaiset tuotantoeläimet voivat paremmin verrattuna eurooppalaisiin. Perusteena on meidän monin osin tiukempi eläinsuojelulainsäädäntömme, missä EU:n normit on toimeenpantu ja lisänä on usein vielä kansallista ekstraa. Ruotsissa on vielä meitäkin tiukempi eläinsuojelulainsäädäntö, mutta Tanskassa osin lievempi kuin meillä - tosin vertailu on siinä mielessä vaikeaa, että normit ja yksityiskohdat vaihtelevat eri eläinlajien kohdalla (kuten lypsylehmien laidunnuspakko, silpomisen kieltäminen (hännän katkaisu, nokan katkaisu kielletty), sioilla oltava juomavettä saatavilla jatkuvasti, virikkeet ja pesäntekomateriaalivaatimus jne.).

Meillä on lisäksi vapaaehtoisesti sovittu elinkeinon sisällä, että nautojen ja sikojen hyvinvointia seurataan ja ryhdytään toimiin, jos merkkejä hyvinvoinnin huononemisesta havaitaan (terveydenhuoltojärjestelmät). Näitä merkkejä ovat esim. kuolleisuuden kasvu, loukkaantumisten lisääntyminen, maitomäärän lasku, kuntoluokan heilahtaminen jne. Nämä rajat on vedetty selkeästi korkeammalle kuin mitä lain vähimmäisvaatimukset olisivat. Kaikkia ei ole vielä yhteisesti sovittu, mutta käytännössä niitä toteutetaan jo elinkeinon sisällä. Ja asia etenee koko ajan.
19. Millä tavalla hyvinvointiin on panostettu?
Edellisten lisäksi on panostettu eri tuotantosuuntien tuottajille ja eläinten hoitajille suunnattuihin hyvinvointiin keskittyviin koulutuksiin. Koulutukset on järjestetty yleensä hankerahoituksella. Lisäksi eläinten hyvinvointi on usein linkitetty moniin muihinkin projekteihin, kuten juuri päätökseen saatuun Tyyppinavetta-hankkeeseen.

Uudet eläinsuojat rakennetaan eläinten hyvinvointi ja lajityypillinen käyttäytyminen paremmin huomioonottaviksi esim. pihattonavetat, porsituskarsinat, emakoitten ryhmäkarsinat, munakanojen virikehäkit. Osa tehdään lainsäädännön vaatimuksesta, osa vapaaehtoisesti ilman hallinnollista painetta.

Eläinten hyvinvointi ja terveys ovat kotieläintuotannon oleellinen peruspilari. Talvi ja pohjoiset olosuhteet asettavat kotieläintuotannolle tiettyjä vaatimuksia (laidunkauden lyhyys, kylmä talvi, kosteat olosuhteet jne), ja uudisrakentamisessa yritetään ottaa huomioon kullekin eläinlajille olennaiset käyttäytymistarpeet.

Eläinkuljetukset ovat keskimäärin suhteellisen lyhyitä, kuljetuskalusto on modernia (kaasujousitus, tilavaatimukset jne.) ja kuljettajilta vaaditaan tietty pätevyys. Tämä on aivan toista kuin keskieurooppalaiset eläinkuljetukset ja laivakuljetukset.

20. Mistä kuluttajat tietävät, että heidän ostamansa kotimainen liha on parasta?

Jokainen suomalainen voi vaikuttaa kotimaisiin tuotanto-olosuhteisiimme ja eläinten hyvinvointiin, koska lainsäädäntö tehdään meidän yhteiskunnassamme yhteisesti sovituin periaattein demokraattisesti. Tuotantoa valvotaan koko ajan sekä viranomaisten että vapaaehtoisten auditointijärjestelmien toimesta (esim. Laatuvastuu- tai Antibiootiton-merkintä sianlihalla

Ulkomaisten eläimistä saatavien tuontielintarvikkeiden laatuun ja tuotanto-olosuhteisiin me emme sitä vastoin pysty vaikuttamaan, etenkin jos ne tulevat EU:n ulkopuolelta. "Hyvää Suomesta" -merkki takaa sen, että eläimistä saatava elintarvike on alkuperältään suomalainen.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto



# data[].attributes.attachment_link.description
1. Pitääkö paikkansa, että eläinten hyvinvoinnissa on vakavia puutteita useilla tiloilla Suomessa? Selkeästi suurin osa kotieläintuottajista hoitaa eläimensä hyvin. Tämä näkyy viranomaisten tekemissä vuosittaisissa EU-eläinsuojelutarkastuksissa, täydentävien ehtojen eläinten hyvinvointitarkastuksissa ja epäilyyn perustuvissa eläinsuojeluvalvonnoissa.

# data[].attributes.attachment_link.description
Andien alkuperäiskasveille etsitään ruokakäyttöä Turun ja Perun yhteistyöllä

# data[].attributes.attachment_link.title
Luke MTT:n uusi verkkopalvelu: kotieläintiloista kolmannes lopettaa

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tuotantoeläinten hyvinvointi kiinnostaa kuluttajien lisäksi koko ruokaketjua. Julkisuuteen nousseiden kohujen myötä kiinnostus ja halu tietää enemmän tuotantomenetelmistä ovat lisääntyneet. Eläintuotantoa säädellään monella tasolla, mutta tehokkuusvaatimusten kasvaessa eläinten hyvinvointi saattaa jäädä toiseksi.

Tuotantoeläimellä tarkoitetaan eläintä, jota pidetään ruuan, nahan, villan, turkisten tai jonkun muun halutun ominaisuuden tuotannon vuoksi. Tuotantoeläinten pitoa, kuljetusta ja teurastusta säädellään monilla kansallisilla ja EU-tasoisilla lailla, asetuksilla ja ohjeilla.

Viime vuosikymmeninä kotieläintuotanto on muuttunut yhä laajamittaisemmaksi ja pidettyjen eläinten määrä on kasvanut valtavasti. Etenkin erilaisten proteiininlähteiden kysyntä on noussut, ja tulee nousemaan erityisesti kehittyvissä maissa. Tästä syystä tarve suuremmalle tuotantoeläinten määrälle on suuri ja paineet tehokkaampaan tuotantoon kasvavat.

Tehokkuus on usein pois eläinten hyvinvoinnista

Eri tahot ovat määritelleet asioita, jotka tulisi ottaa huomioon tuotantoeläinten hyvinvoinnin osalta. Seura- ja harrastuseläinten hyvinvoinnin neuvottelukunta on määritellyt eläimen oikeudet, joista ihminen on velvollinen huolehtimaan. Näihin kuuluvat oikeus hyvään kohteluun sekä positiivisiin tuntemuksiin ja kokemuksiin, oikeus lajinmukaiseen käyttäytymiseen ja elinympäristöön ja oikeus hyvään terveyteen ja toimintakykyyn.

Isobritannialainen tuotantoeläinten hyvinvoinnin neuvottelukunta Farm Animal Welfare Council on puolestaan määritellyt tuotantoeläimille viisi vapautta. Näihin vapauksiin kuuluvat

Luomueläintuotanto usein astetta parempi valinta

Luomueläintuotannossa on tiettyjä eläinten hyvinvointiin liittyviä eroja tavalliseen eläintuotantoon liittyen. Esimerkiksi vasikoiden nupouttaminen on sallittu ainoastaan eläinlääkärin suorittamana (anestesian ja kivunlievityksen käyttö) ja emakoiden porsitushäkkien käyttö on kielletty. Lisäksi eläinten tulee periaatteessa päästä kesäaikaan laiduntamaan tai vähintään ulkotarhaan. Tämä ei tosin koske kaikkia eläimiä. Lue lisää Eviran verkkosivuilta.

Kuluttajille tietoa maksuhalukkuuden lisäämiseksi

Kuluttajille suunnatuissa kyselyissä nousee usein esille kuluttajien huoli eläinten hyvinvoinnista. Kyselyt antavat tosin valitettavan usein myös viitteitä siitä, etteivät kuluttajat ole valmiita maksamaan lisähintaa eläinten parempien olosuhteiden takia.

Kuluttajan keinot saada luotettavaa tietoa eläinten tuotanto-olosuhteista yksittäisten tuotteiden kohdalla vaihtelevat. Kasvatustilan nimeäminen tuotepakkauksessa ei vielä kerro eläinten olosuhteista, mutta on toki askel parempaan suuntaan. Kyseessä on kuitenkin pitkälti imagonkohottaminen ja tuotannon inhimillistäminen kertomalla tuotantoa harjoittavien ihmisten tarinoita. Eläinten tarinat jäävät edelleen kertomatta.

Oikean ja monipuolisen tiedon antaminen kuluttajille on tärkeää, jotta saadaan perusteita korkeamman tuotehinnan maksamiselle. Kuluttajat arvostavat myös helppoja ratkaisuja ja vaivattomuutta. Tiedon on löydyttävä ostotilanteessa, sen on oltava ymmärrettävää ja siihen on voitava luottaa. Riittävät ja helpot tiedonsaantimahdollisuudet ovat ensiarvoisen tärkeitä kuluttajien maksuhalukkuuden lisäämiseksi.

# data[].attributes.attachment_link.description
Tuotantoeläinten hyvinvointi kiinnostaa kuluttajien lisäksi koko ruokaketjua. Julkisuuteen nousseiden kohujen myötä kiinnostus ja halu tietää enemmän tuotantomenetelmistä ovat lisääntyneet. Eläintuotantoa säädellään monella tasolla, mutta tehokkuusvaatimusten kasvaessa eläinten hyvinvointi saattaa jäädä toiseksi. Tuotantoeläimellä tarkoitetaan eläintä, jota pidetään ruuan, nahan, villan, turkisten tai jonkun muun halutun ominaisuuden tuotannon vuoksi.

# data[].attributes.attachment_link.description
MTT on Suomen johtava maatalous- ja elintarviketutkimusta sekä maatalouden ympäristöntutkimusta tekevä laitos. Tutkimusalojamme ovat bioteknologia- ja elintarviketutkimus, kasvintuotanto, kotieläintuotanto, talous, teknologia ja ympäristö. Tuotamme ja välitämme tieteellistä tutkimustietoa sekä kehitämme ja siirrämme teknologiaa koko maatalous- ja elintarvikesektorille.

# data[].attributes.attachment_link.description
Vuonna 2015 määrättiin 411 tuotantoeläintilaa suunnitelmallisen otantaan perustuvan eläinsuojelutarkastuksen kohteeksi (355 vuonna 2014). Tiloja tarkastettiin 342, näistä 304:llä oli tarkastushetkellä eläimiä. Laiminlyöntien raportoinnissa on huomioitu vain tilat, joilla oli eläimiä. Eläinsuojelusäädösten vastaista menettelyä havaittiin 23 prosentilla tiloista. Tämä vastaa edellisvuoden tasoa. Tarkastustuloksissa oli kuitenkin selkeitä eläinlajikohtaisia eroja.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tuotantoeläintilojen keskikoko on kasvanut ja tilojen määrä vähentynyt. Rakennekehityksen on arvioitu jatkuvan myös tulevaisuudessa. Eläintilojen kasvu tuo mukanaan taloudellista hyötyä, sillä se muun muassa alentaa yksikkötuotantokustannuksia. Elintarviketurvallisuusvirasto Eviran ja Luonnonvarakeskuksen (Luke) riskinarviointiraportti selvittää myös eläintautiriskien hallinnan haasteita.

Tutkimuksessa on tarkasteltu herkästi leviävän suu- ja sorkkataudin, sikaeläinten afrikkalaisen sikaruton ja märehtijöihin tarttuvan sinikielitaudin leviämisriskiä ja niiden taloudellisista vaikutuksista Suomessa.Taudit ovat vaarallisia, helposti leviäviä eläintauteja, joita ei vielä esiinny Suomessa. Muuttuneen lähialueiden eläintautitilanteen vuoksi ne uhkaavat tarttua myös suomalaisiin sikoihin, nautoihin, lampaisiin ja vuohiin.

Tilakokojen kasvusta hyötyä ja harmia

Tilakoon kasvusta on taloudellista hyötyä, sillä isommilla maito- ja sikatiloilla on arvioitu olevan pienemmät yksikkötuotantokustannukset. Myös sikatilojen erikoistuminen ja tilojen välinen työnjako tuo taloudellista hyötyä.
Taloudellista tappiota sen sijaan aiheuttaa tautien hävitys. Riskinarvioinnin mukaan suu- ja sorkkataudin sekä afrikkalaisen sikaruton hävittämiskustannukset voivat nousta, koska tilat ovat tulevaisuudessa suurempia ja verkottuneempia.

"Tärkeä keino pienentää tautien leviämisriskiä ja niiden aiheuttamia kustannuksia on tehostaa eläinkuljetuksia ja vähentää kontakteja tilojen välillä. Merkittävästi leviämisriskiin vaikuttaa, millaisiksi eläinkuljetukset tilojen välillä kehittyvät ja lisääntyvätkö ne, kun eläintuotantotilojen koko kasvaa", sanoo erikoistutkija, FT Tapani Lyytikäinen Eviran riskinarvioinnin tutkimusyksiköstä.

Suu- ja sorkkataudin sekä afrikkalaisen sikaruton aiheuttamia tappioita nostaa myös se, että taudit vaikuttavat ulkomaankauppaan.

"Sika- ja maitosektori voivat kärsiä kymmenien miljoonien eurojen tappiot, jos liha- ja maitotuotevienti estyvät taudin vuoksi. Riskeistä huolimatta esimerkiksi maitotilojen yksikkötuotantokustannuksia voidaan pienentää tilakokoa kasvattamalla, kunhan riskinhallintaan panostetaan riittävästi", toteaa professori Jarkko Niemi Luonnonvarakeskuksesta.

Isommilla tuotantotiloilla parempi tautisuojaus

"Suurilla tiloilla on tutkimuksen mukaan parempi tautisuojaus kuin pienillä. Kehityksen myötä pienten tilojen määrä vähenee ja samalla tautisuojaus keskimäärin paranee. Kyselytutkimuksemme mukaan tautisuojaus on parempi myös tiloilla, joilla aiotaan jatkaa tuotantoa vielä pitkään", sanoo Lyytikäinen.

Suu- ja sorkkataudilla on suurin leviämismahdollisuus, sillä sen todennäköisyys levitä ja epidemian koko ovat suuremmat kuin afrikkalaista sikaruton ja sinikielitaudin. Koska suu- ja sorkkataudin leviämisreitit ovat tutkituista taudeista moninaisimmat, vaikuttaa rakennemuutos sen leviämisriskiin eniten.

Rakennemuutos vaikuttaa afrikkalaiseen sikaruttoon ja sinikielitautiin vähemmän, koska niiden leviämisriski on vähäinen. Lampaiden ja vuohien merkitys tutkittujen tautien levittäjänä Suomessa on tulosten mukaan pieni.

Lue riskinarviointiraportti kokonaisuudessaan, tiivistelmä on suomeksi.

# data[].attributes.attachment_link.description
Tuotantoeläintilojen keskikoko on kasvanut ja tilojen määrä vähentynyt. Rakennekehityksen on arvioitu jatkuvan myös tulevaisuudessa. Eläintilojen kasvu tuo mukanaan taloudellista hyötyä, sillä se muun muassa alentaa yksikkötuotantokustannuksia. Elintarviketurvallisuusvirasto Eviran ja Luonnonvarakeskuksen (Luke) riskinarviointiraportti selvittää myös eläintautiriskien hallinnan haasteita.

# data[].attributes.headline
Tuotantoeläinten määrät Suomessa (Kevät 2015)

# data[].attributes.subject
Tuotantoeläinten määrät Suomessa (Kevät 2015)

# data[].attributes.attachment_link.description
Lattiakanalalla tarkoitetaan kanalaa, jossa kanat pääsevät vapaasti liikkumaan kanalan lattialla. Vielä 1960-luvulla kanala koostui yleensä lattiapinnasta, orsistosta, rehu- ja juoma-automaatista sekä munintapesistä. Lattialla oli paksu kerros kuiviketta, kuten olkea tai turvetta eli niin sanottu kestopehku, joka vaihdettiin vain kerran vuodessa tai kanaerien välillä. Orsisto koostui puuorsiriveistä ja niiden alla olevasta lantalaatikosta.

# data[].attributes.attachment_link.description
Miten ruokasi eli elämänsä - tietokirja tuotantoeläinten hyvinvoinnista Suomessa